Stuart, si spodaj?
Ja, mami, tukaj sem.
Hvala bogu. Skrbelo me je.
Vse je v redu, v kleti je.
Si pripravil prtljago? - Ja, mami.
Na čiste spodnjice nisi pozabil? - Ne.
Odhod je... - Čez pet minut.
Takoj pridem.
To!
Veliki lovec, baterije pa le vzemi iz njega,
da ga ne skuriš.
Ojla, Snežko, si nared za počitnice?
Poletje v kolibi sredi gozda so zate počitnice?
Jaz temu pravim kruta in nepravična kazen.
Daj, no. Ne slišiš klica divjine?
Se ne veseliš stika z zemljo in raziskovanja gozda?
Spanje v umazaniji, nobenih klimatskih naprav, klopi?
Ne bi ti rad pokvaril veselja, a tam je nevarno.
Sploh pa gozda ne poznaš. Le njegov vonj,
pa še tega samo iz osvežilcev prostora.
Govoriš kot mami in oči. A imam naravne sposobnosti.
Navsezadnje sem vendarle miš.
Ja, ampak malo premaknjena.
To poletje bo nekaj posebnega.
Mami in očiju bom dokazal,
da ni treba nadzorovati vsakega mojega koraka;
da znam skrbeti zase, in da ne potrebujem
nenehnih nasvetov. - Stuart!
Vožnja bo dolga. Si že bil na kahlici?
Mami, vsi sosedje bodo slišali!
Stavim, da je Davyja Crocketta mama vprašala isto.
Monti! - Kaj takega!
Sprva sploh nisem verjel! - Česa?
Po ulici se širijo govorice, da greš taborit.
Taborit? - Zdaj bo tudi tvoje življenje
tako hrapavo kot naše, manekenček.
To je zlobno obrekovanje!
No, kam pa potem greš? - Kam? No...
Kam? Gremo v... V razkošno letovišče.
V gorsko termalno letovišče.
Slišati je prijetno.
Raj, ti rečem.
Poješ lahko, kolikor ti srce poželi,
počešejo ti dlako, uredijo kremplje in rep,
Animal Planet 24 ur na dan...
Smem zraven?
Če greš lahko... No, kaj pa vem...
Ne vem. - Daj no, prosim!
To je odvisno od Littlovih.
Nad teboj niso posebej... Hočem reči...
Ne marajo te.
Vem, kdaj nisem zaželen.
Ne, ne veš. Se pa učiš.
Mislil bom nate, ko se bom za zajtrk mastil k kaviarjem.
Jaz pa nate...
Mačji kašelj. - Gremo!
Pravzaprav bi bil raje pri veterinarju.
Dajmo, dajmo. To! O, ne!
Ja, ja! Ne, ne! - Pa smo na poti.
Pri jezeru bomo čez 2 uri in 34 minut.
Ves čas nameravam prelenariti.
Povsem bom pozabila na čas;
predala se bom brezdelju.
Mami, oči.
Pozanimal sem se o jezeru Garland.
Tam taborijo jezerski skavti.
Krasno, sinko. - Rad bi se jim pridružil.
To pa ni tako krasno. - To je vendar mega!
Plezajo, čolnarijo, raziskujejo.
Zveni... - Nevarno.
Mami, saj nisem dojenček. Zmogel bom.
Ne vem, Stuart. Lahko se ti kaj pripeti.
Tega si vendar želim.
Ljubček, očitno ti bom morala...
Dovoliti.
Ne bi mu škodilo. Tudi jaz sem bil tabornik,
in to presneto dober.
Premajhen je. Kdo bo skrbel zanj?
No, jaz. - To!
Hočeš reči... - Ves čas bi bil z njim
in pazil nanj. - Počakajta. To ni tisto...
Na vsak njegov korak? - Na slehernega.
Tudi George se lahko pridruži. - Ni govora.
Do konca poletja moram doseči 38. stopnjo.
To bi bila za vse čudovita izkušnja, gospodič.
Le tvoje reflekse sem preizkusil. Odlični so.
Boš pazil nanj vsako minuto? - Vsako.
Jupi!
Je pa nekaj pravil. - Kakšnih?
Nikamor se ne potepi sam. Niti s kom drugim ne.
Nobenega potepanja skratka.
Pa ne sedi preblizu ognja, da se ne opečeš.
A tudi predaleč ne, da ne stakneš prehlada.
In autan je obvezen. Zapomni si:
O piku komarja vsaka bakterija od nekdaj sanja.
Ne vem, zakaj morata biti nebo modro, trava pa zelena.
In zakaj je dve plus dve vedno štiri.
Ne vem, a morda bo nekoč
prišel čas, ko bo ne pomenilo da.
Morda
pa je to pravzaprav vseeno.
Ozrite se okrog sebe.
Ali kdo ve, kaj se dogaja?
Saj je vse v redu, ; Zemlja se kljub vsemu vrti.
Zakaj mora biti spodaj nizko, zgoraj pa visoko?
Tudi če ne veš, je v redu.
JEZERO GARLAND
Prav zares ne vem.
Kar kliče po metli. - Še v smetnjaku je večji red.
Od brezdelnega poletja ne bo nič.
No, res je malce robata.
Malenkost preveč. - Utrl boš pot, Snežko.
Loti se programa. - Ni mi všeč.
Kje je daljinec?
Ni boljšega kot biti na prostem.
Kar je zunaj, mora zunaj tudi ostati.
Prav zato so tudi izumili vrata.
Komaj čakam, da postanem skavt.
S katerim geslom lahko prigoljufam življenje?
A-B-B-X-Y.
Za las je šlo. Hvala.
George, pusti zdaj igrice.
Ozri se naokrog. Si ne želiš pustolovščine?
Nikoli ne veš, kaj te čaka v gozdu.
Kakšne vonjave!
Pa se razglejmo.
Ne bi malce...
...pomagal?
Ne bi raje čutil vetra v laseh,
kot pa da le sediš in pritiskaš gumbe?
Ne. Preveč žuželk.
Se res ne bi hotel ničesar naučiti?
Kako se ubraniti divjih živali
ali kako najti pot domov, če zaideš v gozdu?
Če v gozd ne stopiš, se tudi izgubiti ne moreš v njem.
Odgovorov ti pa res ne zmanjka.
Točno. - Pa drugače poglej.
Kot skavt se boš naučil, kako se postaviti na lastne noge.
Na zdravje. - Na zdravje.
Naučiš se skrbeti zase, postaneš mož.
Pač nisem tako navdušen nad divjino kot ti.
Kaj bom imel od tega, če se pridružim skavtom?
Živjo, jaz sem Ina.
Zdravo. - Pozdravljena.
Jaz sem Stuart, tole pa je moj brat George.
Se bosta pridružila jezerskim skavtom?
Jaz že, Georgea pa menda ne mika.
V igrici skuša doseči 38. stopnjo.
Vso srečo s šifro za neskončno zalogo streliva.
Neskončno? - X-X-Y-A-B-A-B-X.
Mega!
Kdaj pa se lahko vpišem k skavtom? Jutri?
Je tistole maček? - Ja, pravi lepotec.
Dobro pazi nanj.
Zakaj? - Zaradi zveri.
Zveri? - Ja, zveri.
Pravijo, da te lahko sliši z druge strani gozda.
In kadar pije iz jezera, gladina pade za pol metra.
Kapljico krvi zavoha 8 kilometrov daleč.
Zato drži svoje živali raje v hiši,
kajti slišala sem, da so mačke njena najljubša hrana.
Se vidiva, Stuart. George.
Ta je pa nekaj posebnega.
Res je.
Res verjame, da bova nasedla neumni zgodbi o zveri?
Nekaj ti povem; če res obstaja,
se ji slabo piše, ko naletim nanjo.
Zbrcam jo, zvežem... - Obvesti me o izidu.
Snežko, kam greš? - Skrit se,
preden vetrc ponese moj vonj pred njen nos.
Zdaj moram skrbeti še za to, da ne postanem malica.
Je kdo tu?
Zver!
Prav, pokončaj me, pošast!
Monti? - Moral bi se videti, kolega.
Prvovrstno. - Me veseli, da si se zabaval.
Kaj počneš tu? - V prtljažniku sem se pripeljal.
To je torej mondeno letovišče?
Letovišče, prav zares.
V katalogu je bilo vse videti lepše.
Ne morem verjeti, da si lagal. - Saj nisem.
Le izkrivil sem resnico.
No, vsaj lagal nisi.
Veseli me, da si prišel. A zdaj moraš oditi.
Oditi? V New York?
Le kako naj pridem tja? - Si že slišal za hojo?
Saj ne vem, zakaj sploh prijateljujem s tabo.
Samo prepirava se.
Jaz se ne prepiram. To mi je pod častjo.
Ti si prepirljivec.
Samo hip. Ti si prepirljivec in pretepač.
Če živiš na ulici, ti drugega ne preostane.
Podgane, vrane, cestni pometači...
Veš kaj, prijatelj? Premislil sem si.
Res? Super! - Moja hiša je tvoja hiša.
Lahko ostaneš tu, pod verando,
in paziš, če bi mi kaj pretilo.
Kaj na primer? - Saj veš,
čudne, strašljive reči. Ali pa zverinske.
Te še zlasti.
To bi še posebej rad podčrtal.
Jaz pa poskrbim, da bo tvoje bivanje udobno.
Ko boš lačen, potrkaj po tejle cevi,
pa ti prinesem hrano.
Mega. - Monti, računam nate.
Stal boš na prvi obrambni črti.
Kaj misliš s to prvo obrambno črto?
Ne, rekel sem, da ostani za ogrado.
Oh, ograda. Prav.
Prav. Ampak tu ni nobene ograde.
Metaforično sem se izrazil.
Nisem vedel, da govoriš tudi tuje jezike.
Lahko noč, otročiček. - Mami, nisem otročiček.
George.
Kaj?
Prav.
Na, spita.
Nobena skrb ju ne tare.
Jaz pa moram poiskati skrivališče.
Repko, puhasti, skakljajoči prijateljček!
Kako kaj tvojih 50 otrok?
Prav, prav. Pozneje se pogovoriva.
Bobrček! Bobrček, zdravo!
Me veseli, da sem te srečal. - Ne sprašuj.
Daj no, saj ti bom vrnil. - To bi pa rad doživel.
Če mi ne uspe, me bo zver požrla.
Taci nakladaj.
Taki ste, ker sem dihur, mar ne?
Prihodnjič boste hoteli, naj neham smrdeti.
Lepo bi bilo, če bi nehal takoj.
Zveri bi bilo treba posvetiti.
Vsaj enkrat bi ji, tiranki,
rad pokazal, kaj zmore moj rep. Razumete?
Takole.
Zver?
Zver, ravno o tebi sem govoril.
Nocoj si videti čudovita.
Neka zver nekje si govori: "Kje je moja ljubica?"
Da se ne bo govorilo, da je Smradko prišel praznih rok.
Lubje.
Na pogled ni nič posebnega, a verjemi,
pod njim kar mrgoli. Zato povabi tudi prijatelje.
Lahko pa ga uporabiš za umetne brke.
Le kam je izginil Smradko? Poiskat ga grem.
Našla si me.
Ti lahko ob prihodnji polni luni plačam dvojno?
Velja? Torej sva dogovorjena?
Dobro sem jo...
Tole pa ni dobro. Prav nič.
Pokrov je treba zapirati.
4 ure po obroku in 3 ure pred njim nobenega plavanja.
Pa tudi med njim ne. - Saj poznam pravila. Res.
Vem. Oprosti.
Obljubi, da ne boš tvegal po nepotrebnem.
Obljubim.
Po nepotrebnem?
Gremo, George. - Zabavajte se, fantje.
Brez skrbi, draga.
Gozd je moškim drugi dom.
Opala.
Kdo je tule odgovoren? - Jaz.
Veste kaj o vozlih? - Je to poveljnik?
Ja, le vodov še ni discipliniral.
Osvald, kompas ni orožje!
Sem Frederick Little, tole pa sta moja sinova.
Stuart. - Živjo.
In George.
Jaz pa sem Bickleški poveljnik.
Hočem reči poveljnik Bickle.
Očka, boš vprašal? - Kajpada, Stuart.
Moja fanta zanima, če se vam lahko pridružita.
Menda! - To!
Po 17. členu našega pravilnika
je vsakdo dobrodošel. - Juhu!
Krasno. Kaj pa jaz?
Pravila tega sicer ne prepovedujejo,
vendar se vam ne zdi, da ste za skavta malce preveliki?
V mislih sem imel kak pomočniški položaj.
Dajte no, se vam zdi, da potrebujem pomočnika?
Oprostite.
Priznam, da mi stvari uhajajo iz rok.
Little, dobili ste službo. - Krasno. Skavtski pozdrav?
V mislih sem imel rokovanje.
Iztegnemo, obrnemo in dvignemo.
Tako je prav.
Skavti, pozor!
Začeli bomo lobanjski preizkus.
Spretnostni preizkus najbrž.
O, to je pa nekaj drugega.
Izurjeni skavti dobijo zlato rutico,
manj izurjeni modro,
začetniki, ki...
...potrebujejo dodatno pomoč? - Ja.
Rdeča bo najbolj opazna, ko se izgubijo.
S kanujem morate odveslati
od doka do obale na oni strani.
Kaže, da bodo težave.
Opazoval bom vašo spretnost.
Za ugrezanje in potapljanje točke odbijemo.
S temle poskusi, sin.
Odlično.
Hvala, oči.
Pozor, pripravljeni, zdaj!
Dajmo. - Saj zmoreš.
Kaj je bilo pa to?
Stran se spravi!
Morski pes me je napadel!
Ojej, potonil bom!
Morski pes!
Konec je.
Adijo, mami in oči; pa George in Snežko in Marta...
Kaj ti pa je, Stuart?
To! Uspelo mi je! Sem bil hiter?
Lahko bi bilo bolje. - Lep poskus.
Saj bi mi uspelo, ampak zaradi tiste velikanske ribe...
Morski pes je bil,
ki me je vlekel po jezeru,
mar niste videli?
Mogoče je bila pa pošast iz Loch Nessa.
Ali pa velika noga. - Ta ne zna plavati.
Ali pa jeti. - Kdorkoli že.
Tudi ta ne zna plavati.
Nocoj vas bom ob tabornem ognju...
...ob gorečih kladah nagradil z ruticami.
Elvin. - Bravo, Elvin!
Ina. - Hura za Ino.
George. - Odlično, sin. Pravi Little si.
Stuart. - Ja?
Žal mi je, Stuart. Ti ostaneš pri rdeči.
Rdeči? - Morda prihodnjič.
Čestitam, skavti.
Naporen dan, kaj?
Ja. Najnapornejši doslej.
Veš, ne dobijo vsi zlate rutice že na prvem taborjenju.
Si jo ti dobil? - No... Stuart...
Ja, dobil sem jo.
A pomembno je, da si dal vse od sebe.
Kot pravi Little.
Poletje se je šele začelo. Še veliko priložnosti bo.
Ne skrbi, prav dolgo ne bom ostal pri rdeči.
Očka,
takšni pogovori so mi všeč.
Odličen strel! - To!
Ne bojim se poraza, mnogo sem jih že izkusil.
Smejali so se mi, a sem se vselej pobral.
Ne bojim se poraza,
še veliko jih bo.
Vem pa, da bom slednjič zmagal.
Če vstanem, morda spet kdaj padem.
Zato vstanimo, dajmo!
Če vstanem, morda spet kdaj padem.
A kljub temu vstanimo.
Če vstanem, morda spet kdaj padem.
Dajmo,
vstanimo! Dajmo.
Saj zmoreš. - Dajmo, Stuart!
Če vstanem, morda spet padem.
A kljub temu je treba vstati.
Vedno znova.
Izvoli, ta je zate.
Pa zate.
Stuart, morski pes!
Šalim se. - Jaz jo bom vzel.
Oči! - Mami bi mi očitala,
če bi dopustil, da si pretegneš hrbet.
Vsak mora nekaj nesti.
Res je.
Nič se ne mršči, Stuart.
Vsebina takega zavojčka ni od muh.
Najbrž res. - Izvoli čokolado za pozneje.
Pozorno prisluhnite! Našpičite ušesa!
Pa to ni edina packa na njem.
Ne pozabite, če se v gozdu izgubite,
vam ni pomoči.
Ne, ne. Šali se, otroci.
Če se izgubite, objemite drevo in počakajte.
Zdaj pa se razvrstite v pare.
Nihče ne sme ostati sam.
Bi bila midva par?
Zdravo.
Nič ne skrbi, kolega.
Za teboj bom.
Ves čas bom hodil po tvojih sledeh.
Kot senca. Kjerkoli boš, tam bom tudi jaz.
Hej, počakaj!
Vrste naj bodo sklenjene.
George, gor poglej. Grafika je veliko boljša.
Odlična resolucija.
Predse glejte, skavti. Gremo, gremo!
Fantje, ne morem čez!
Hej!
Ne skrbite. Vse je v redu.
Ujamem vas pri naslednjem ovinku.
Oči! George!
Ojej.
Voda ni še nikomur škodila.
Saj zmorem.
Če se izgubim, moram objeti drevo.
Nisem se izgubil, izgubili so me.
Tako, Stuart, želel si si pustolovščine,
zdaj imaš priložnost.
Samo najti moraš pot nazaj.
Pa poglejmo. Sonce je tamle, prišli pa smo iz one smeri.
Skavti so torej...
Ne, ne. Ne, če so bili tamle.
Ne, tamle so bili.
Tudi jaz bi moral biti tam. Pa nisem. Tu sem.
Kje sem? Ne vem, kje sem.
Hej, me kdo sliši?
Dober skavt mora oceniti položaj.
Strašljivo.
Je že dobro, pomiri se. Saj ni nič.
Glej, da ne boš zares začel verjeti
v krvoločno, popadljivo...
Hej?
Je kdo tu?
Zver! - Zver? Kje? Ne, prosim!
Jaz? Ja, res je.
Jaz sem zver, kar verjemi.
Velik sem in zloben. Grozljiv v vseh pogledih.
Nisi tako grozen, kot sem mislil.
Danes pač nisem tako razpoložen.
Ja, tako je.
Pravzaprav te danes ne bom niti požrl.
Res? - Rekel bom le...
Tole pa bom. - Počasi, tisto je moje.
Ne, ne. Bilo je tvoje. - Moje je.
Zdaj pripada zveri.
In to, ne pozabi, prijateljček, sem jaz.
Močnejši pač preživijo.
In zveri smo med njimi.
Fuj, nekaj smrdi.
In to nisem jaz. Zver!
Nisi zver, mar ne? - Hitre pameti si.
Čim prej do mojega avta. - Avto voziš?
To je bilo pa mega.
Mega?
Ja, tekel si, švigal, drčal...
Ja, nekaj se pa res spominjam.
Ni ti para.
Prima si.
Marsikaj so mi že rekli, da sem prima pa še ne.
Zver ti ne seže niti do kolen.
Ja, res je. Niti malo se je ne bojim.
Če ne bi bilo tebe,
bi se z zverjo pošteno spopadel.
Takole bi šel nadnjo.
Prav pred gobec.
"Nikar, Smradko!"
"Tu imaš, zver!" "Ne, prosim te!"
Smradko? - Tako mi je ime.
S-M-R...
Smradko. - Stuart. Stuart Little.
Me veseli, Stuart. Stuart Little.
Posluh! Tole je čebelnjak.
Po barvi sodeč, je zapuščen.
Nočem biti nevljuden, a tudi tokrat se motite.
Neumnost, Little. Poglejte.
Raje ne bi gledal.
Si pa res domač v tem gozdu.
Ja, prav nič mi ne uide.
Kaj je bilo to? - Kako naj vem?
Možakarja je po zadnjici opikalo na milijone čebel.
Očitno. Saj sem vedel.
Po zadnjici.
No, oditi bom moral.
Jaz tudi. Zaposlen sem.
Veliko prijateljev imam, na katere moram popaziti.
Veliko. Nenehno prihajajo. Zaposlen sem.
Prav. Se vidiva. - Ja, pozneje.
Adijo. - Zaposlen, zaposlen...
Krasno je bilo.
Stuart!
George, lahko pojasnim.
Mega je bilo, mar ne?
Ja, česa takšnega pa še ne.
Pridi, gremo.
Sploh me niso pogrešali.
Kaj še? Na strehi sem zamenjala nekaj skodel,
zamenjala tesnila na pipah in pomila vsa okna.
Tako? Vse to ti je uspelo? - Pa še pobelila sem.
Pri tem sem opazila, da je električna napeljava slaba,
zato sem tudi to zamenjala.
Mar nisi rekla, da boš samo lenarila?
Bom, takoj ko končam vrtno uto.
Uto? - Popoldne sem naredila skico zanjo.
Nič ekstravagantnega. Le dovolj velika,
da bo šla nanjo mizica za piknik, ki sem jo izdelala.
No, dokler ti je v zabavo... - Res mi je.
Pa vi, fantje? Ste se zabavali?
Ni bilo ravno lahko.
Moje naravne sposobnosti še niso povsem razvite.
Si spoznal kakšnega novega prijatelja?
Pa sem ga res.
Najboljši je. Vse ve.
Smradko! Smradko!
Kje si?
Najbrž ga ni tu.
Hej, Stuart.
Si se spet izgubil?
Veš, nisem tukajšnja varuška.
Nisem se izgubil. Tebe sem iskal. - Mene?
Mene nihče ne išče. Ti dolgujem denar?
Poslušaj, dobiti moram zlato rutico.
Skavtska zadeva.
Me ne bi ti naučil vseh mega stvari?
Plezanja, sledenja... - Kaj?
Jaz da bi te učil tega in onega, tretjega in četrtega?
Tega, kar znam, se ne da naučiti. - Plačal ti bom.
Ne v enem dnevu.
Mali mož, svoje znanje naj ti prenesem?
Potem pa dobro poslušaj.
Torej bi mi bil rad podoben?
Čaka te naporna pot.
Če mi hočeš biti podoben, je povsem jasno,
da se me boš moral držati kot klop.
Diplomiral sem iz gozdoslovja. Gozd je moj okoliš.
Če nočeš postati večerja, sledi vsak moj korak.
Vse bo dobro, če se me boš držal.
Poslušaj Smradka. Več od njega ne ve nihče.
Dihur s stilom je.
Tak pač sem.
Samo poštenje ga je. - Tudi drznost ni od muh.
Smradko je pač... - Prvovrsten.
Včasih me tudi napenja, a nič ne de.
Kajti Smradko je... - Prvovrsten.
Sem poreden dihurček. - Zatisni nos.
Govorim seveda o Smradku.
Če hočeš biti mož, visoko dvigni glavo
in podaljšaj svoj korak.
Biti moraš hladnokrven.
A če slišiš renčanje, brž poišči skrivališče.
Poznam kraje, kjer mrgoli črvičkov.
Le poslušaj me.
Ti hrana diši? Jaz jo obožujem, ; še posebej črvičke.
Prav zares. Zapojte, dekleta.
Poslušaj Smradka, on ve vse.
Dihur s stilom je.
Tak pač sem.
Prvovrsten je.
Smradko je... - Prvovrsten.
Res je prvovrsten. - Včasih me napenja, a nič ne de.
Kajti Smradko je... - Prvovrsten.
Imeti stil je moja dolžnost.
Dajmo, Stuart! Ne obiraj se.
Preleviti se moraš vame.
Poslušaj Smradka. - Poslušaj ga,
kajti on je vseveden.
Dihur s stilom je. Diši kot pravi dedec.
Ja, to sem jaz.
Smradko!
Najlepša hvala.
To poletje se pa res zabavam.
Veliko se učim. - Za to me plačuješ.
Itak.
Iti bo treba. - Pazi.
Se vidiva jutri.
Stuart! - Ja?
Dobro ti je šlo. - Hvala.
Hej, lačen sem.
TUNINA
Že grem, samo štiri noge imam.
Njegov tek je neizmeren.
O, ne.
Žal mi je, mačja hrana je pošla.
G. Little se čez eno uro vrne iz trgovine.
S tistimi cevmi bo treba nekaj ukreniti.
POPRAVILO CEVI
Kod se pa obiraš? 10 minut že tolčem.
Pri sobni strežbi se je malce zapletlo.
Hrana pride šele čez eno uro.
Prav. - Sem vedel, da boš razumel.
Bom pa sam našel kaj za pod zob.
Monti.
Monti, kaj počneš? - Kak zalogaj poiščem.
Greš zraven? - Ne moreš oditi.
Sploh veš, kaj vse preži v gozdu?
Veverice, zajčki pa kakšna opica ali dve.
Ne, ne! Tam je...
Opica? - Ja.
Prikupne dlakave opice živijo v gozdu.
To vsakdo ve.
O tem se pogovoriva pozneje.
V gozdu živi zver!
Kajpak.
Aha, v gozdne opice pa ne verjameš?
Kako si sebičen!
Če te razčetveri, kdo me bo varoval?
Tako rekoč je že mrtev.
Na tvojem mestu ne bi bil tako domišljav.
Zver mi nič ne more.
Bomo videli nocoj.
Nocoj!?
Monti?
Kako sem te vesel. Skrbelo me je!
Prepričan sem bil, da te bo požrl...
Dihur.
Pomiri se, maneken. K Stuartu sem prišel. Je tu?
K Stuartu? Od kod ga poznaš?
Kaj hočeš reči?
Misliš, da ne bi mogla biti prijatelja?
Smradko! - Zdravo, Stuart.
Metli sem pripovedoval... - Kaj počneš tu?
Kako, kaj počnem?
Nerodno ti je, če te vidijo z dihurjem.
Ne... - Ne kaj?
Moji starši ne vedo, da sem se izmuznil.
Razumem.
Poslušaj, uslugo potrebujem.
Predujem za prihodnjo učno uro.
Bi lahko nekaj izmaknil zame?
Stuart! - Ojej, starši.
Po večerji bom videl, kaj lahko storim.
Ne nameravam postavati pod verando,
dokler se ti ne naješ.
Mislil sem, da bi večerjal z nami.
Nak, nak. Niti ne poskušaj me...
Res?
Ne lažeš?
Me res želiš za vašo mizo?
Jaz pa sem mislil, da si...
Še nikoli me ni nihče nikamor povabil.
Saj to je mega.
Mami, oči. Spoznajta mojega prijatelja Smradka.
Muc.
Pozdravljen, Smradko.
Me veseli.
Prav prikupen si.
Povabil sem ga na večerjo. Vama je prav?
Nekam...
Zadušljivo postaja. Okno bom odprl.
Hvala, mami. Čudovita večerja.
Ne! Takole je treba.
Razumem.
Torej, Stuart,
kje si se seznanil s Smradkom?
Kje? No... - Naj jaz povem?
Ja, Smradko, izvoli.
No, takole je bilo.
Ravno sem...
In tako sva se spoznala.
Mislim, da sem povedal vse.
Je tako, Stuart? - Ja.
Čisto vse.
Hvala, ker si se oglasil. Se vidiva jutri.
Velja, morda se pa res vidiva.
Nekaj hrane imam zate. Kar za mano.
Upam, da bo dovolj.
Bo že moralo zadostovati. Super si, Stu.
Hvala. - Resno mislim.
Edini si,
ki ni takoj pobegnil, ko me je srečal.
Nisi me obsojal in to mi veliko pomeni.
Tvoj dolžnik sem.
Zanesi se name.
Bom.
Adijo.
Koga slepim? Zveri dolgujem veliko več.
Kako naj pridem do gromozanskega kupa hrane?
Le kako, da mi ni prej padlo na pamet?
Si še kar tu? - Na zabavo se odpravljam.
Zabavo? - Kdo ti je povedal zanjo?
Veš kaj, Bucko? - Snežko sem.
Saj bi te povabil, a je le za izbrance.
Za tiste, ki imajo stil. - Z njim sem se rodil.
Odlično. Začne se, ko vzide luna.
Na jasi za tistimi drevesi.
Ne, pozabi. Tam preži hudobna zver, ki je mačke.
Saj res, saj res.
Res verjameš tej pravljici? - Kaj hočeš reči?
Prazne marnje.
Si tako imenovano zver že videl?
No, ne še. - Jaz tudi ne, pa živim tam.
Misliš, da sem res že kdaj naletel nanjo?
Enkrat, dvakrat? - Tako si mislim.
Nekaj mi povej, bratec.
Res misliš, da bi se v gozdu
sredi noči zbrale vse živali,
če bi zver zares obstajala?
Ko si že omenil; smrklja, ki je strašila z njo,
je bila res videti nekam lokava.
Lahko kaj prinesem?
Le sebe. Družbo boš vsekakor popestril.
Reci le, da te pošilja Smradko.
Stuartu pa niti besedice. Pač ne sodi v takšno družbo.
Res premorem več elegance kot on.
Ne skrbi, molčal bom kot grob. Vsaj do nocoj.
Kam pa gre?
Možakar. Možakar.
Možakar na mestu.
Pozdravljeni, ime mi je Snežko; iz New Yorka sem.
Možakar.
Smradko me pošilja.
Možakar, možakar na mestu sem.
Možakar na mestu.
Smradko me pošilja.
Uživam v visoki družbi.
Možakar sem, ki ve, kaj je življenje.
Tako ja. Kar naprej.
Upam, da ima zver rada že pripravljeno hrano.
Pravi mož za zabavo je tu!
Snežko mi je ime. Iz mesta prihajam.
Iz New Yorka.
Kmetavzar!
Možakar na mestu.
Snežko?
Kje si?
Najbrž mislijo, da sem vsiljivec.
Fantje, je že dobro. Na seznamu sem.
Na jedilnem listu je. - Smradko me pošilja.
To so bili najbrž natakarji.
Saj to je vendar gora užitka!
Snežko!
Čas je, da maček zagrize.
To pa je piramida hrane!
Vse moje najljubše jedi jo sestavljajo.
Snežko! Ojoj.
Pica, krofi, to!
Stran!
Streha sveta!
Drži se, Snežko! Prihajam!
Po pomoč moram.
Veliko napako delaš.
Preveč sem kosmat.
Še tedne boš kašljala.
Vstati bo treba. - Dobro jutro.
Mami, oči!
S Snežkom sva bila v gozdu. Zver ga je zgrabila.
Mora.
Ne, zares. Rešiti ga moramo!
So bile pa res hude sanje. - Ni se mi sanjalo!
Pridi dol k zajtrku.
George!
Kaj? - Pomagaj mi.
Nočeš me požreti. Grozen okus imam.
Bom že vedel, saj se vsak dan ližem.
Molči.
Mehak kožuh imaš.
Ne tako kot druge živali v gozdu.
Njihov je grob in bodikav.
Tvoj pa je čist in svilnat.
Saj tudi dobro skrbim zanj.
Redne jezične kopeli in skrbna nega.
S teboj imam drugačne načrte.
Gospa. Kaj takega!
Saj niste povsem neprivlačni.
Tudi poletne romance mi niso tuje.
A ne bi se obneslo. - Saj nočem tebe,
pač pa tvoj kožuh.
Oh, hvala bogu...
Moj kožuh?
Za odejo.
Pozimi je tu hladno.
Saj bi vam pomagal pri opremljanju doma,
a kaj, ko sem na kožuh navezan.
To težavo bomo takoj rešili.
Stojte! Stojte! Kaj pa,
če bi me še malo poredili?
Tako bi bila odeja večja. Udobnejša.
Prav imaš.
Jej.
Kaj je to? - Jej, sicer boš požrt.
Nimate nobene konzerve?
Fantje, takoj moramo sestaviti iskalne skupine.
Kaj se je zgodilo? - Snežka so ugrabili.
Kajpak, Stuart. - Verjemite!
Kdo ga je ugrabil? - Zver!
Zver? Kajpada.
Daj no. - Za teboj stoji.
Ti jim povej. - Oh, Stuart,
to je bila le stara skavtska pravljica.
Norčevala sem se. Zveri ni.
Ja, izmišljena je.
Ne morem verjeti, da je nasedel. - Tepček.
Resnico govorim. Snežko je v velikih težavah.
Res? Ga je ugrabil morski pes?
Žal mi je, Stuart.
Kaj naj zdaj storim? - Pozabi na to.
Vrnil se bo, ko bo lačen.
Snežku moram pomagati.
Svet je strašljiv, zato vsi iščemo skrivališče.
Si upaš iz omare,
čeprav ti kosti šklepetajo od strahu?
Te bo jutri še strah, ko sence obsije sonce?
Pogumnežu med strahopetci ni nikoli lahko.
Prihajam, da bi rešil svet.
Prostor za junaka, ki bo rešil svet.
Dragi George. Moral sem na drugo stran jezera,
da Snežka iztrgam iz krempljev zveri.
Prosim, reci staršema, naj ju ne skrbi.
P.S. Bil si dober brat.
P.P. S. Če se ne vrnem,
imaš lahko moj avto.
Bi še veslali? - Seveda.
Počakajte me!
KREKERJI
George, boš moj partner na današnjem pohodu?
Seveda. - Lepo.
Ti pomagam?
Hvala za pomoč.
Malenkost.
Smradko, kje si?
Smradko!
Stuart, kaj te je prineslo?
Zver je ugrabila Snežka. - Žal mi je.
Krasen poba je bil. Nameniva mu minuto molka.
Tako.
Pogrešali ga bomo. Pazi nase.
Rešiti ga morava! - Neumnost.
Skupaj bi zmogla. - Res govoriš neumnosti.
Zveri se ne mislim niti na daleč približati.
Rekel si, da se je ne bojiš.
Res sem rekel. Pozorno poslušaj.
Zlagal sem se.
Zlagal? - Ja, to počnem.
Samo dihur sem.
Odvraten, nezaželen, smrdljiv, priskledniški dihur.
Vsak bo potrdil. Z zverjo se nisem nikoli bojeval.
To sem rekel le zato,
da bi me vzljubil.
Tudi sicer bi te.
Grem, s teboj ali brez tebe.
No...
Pa naj bo brez mene.
Stuart. Počakaj!
Snežko je zgodovina.
Ničesar več ne moreš storiti zanj.
Stu, zakaj me ne poslušaš?
Ker sem jaz kriv.
Videl sem ga. Nisem mu pomagal, ko je bil še čas.
Saj ga nisi ti poslal naravnost v žrelo zveri.
Poslal? Kaj hočeš reči s tem?
Poslušaj, Stu.
Lahko pojasnim.
Mislil sem, da si moj prijatelj.
Zakaj si to storil?
Zapleteno je.
Zver je kruta, brezsrčna pošast.
Misli le na lastno korist.
Torej imata veliko skupnega.
Stu, počakaj.
Počakaj in premisli, v kaj se podajaš.
Preveč tvegano je.
Za prijatelje je treba včasih tudi tvegati.
Fant ima prav. - Kaj pa buljite?
Bi se rad kdo pridružil?
Se mi je zdelo.
Dajmo! - Vleci!
Vleci!
Čebela!
Elvin, sila si.
Gremo, skavti. Stranišča je treba očistiti.
Se veselite?
Stoj.
Kaj boš povedal v svoj zagovor?
Skavti ne smetijo.
Vzamejo le spomine, puščajo le sledi.
Kako je visoko.
Vi, tam zgoraj!
Se ne moreva pogovoriti?
Ni me treba ubiti.
Dobra odeja bom. Ležal bom povsem sploščen.
Pozimi ne bom premaknil niti mišice. - Bednik.
Hojla, dragi. - Hojla, draga.
Nikar, draga.
Ne pred skavti. Ob avtoriteto bom.
Pazi, da ti ga ne odpihne. - Kje je Stuart?
Mislila sem, da je z vami.
Prepričan sem, da je z njim vse v redu.
Stuart!
Stuart, si tu? - Stuart, kje si?
Stuart?
Ta zvok bi prepoznal povsod.
Snežko, si cel?
Snežko? - Blaznost se me loteva, glasove slišim.
Krasno, zdaj pa še prividi.
Snežko, stopi v zanko.
Zdaj se mi dozdeva pa še rešitev.
Ja.
Kako sem te vesel. - Videti si kot moj prijatelj Stuart.
Le da si lepši in pogumnejši.
Klical te bom Luka. - Ven iz zanke.
Stuart, ti? Kaj počneš tu
in kaj si storil z Luko? Luka, Luka!
Pridi, od tod morava.
Sin, si tu?
Stuart! - Ne najdem ga.
Stuart, kje si?
Stuart, ljubček.
Nikjer ga ni. - O, ne!
Sam se je napotil v gozd. - Posluh!
Iskali bomo na drugi strani jezera.
Počasi, počasi. Pretiravate.
Vaš fant bi rad zbudil samo malce pozornosti.
Kaj naj to pomeni?
Najprej smo poslušali zgodbico o morskem psu,
zdaj pa tisto o zveri. Le kaj bo sledilo? Jeti?
Nekaj razjasniva.
Če moj sin pravi, da je v gozdu zver,
potem zver v gozdu tudi je!
Ja, moj brat ni lažnivec.
Skavti si moramo pomagati. - Ja, prav ima.
Stuart je naš. - Gremo.
Prav, bom vsaj lahko preizkusil nov oddajnik.
Zakaj se na poljih lave prikazujejo roboti?
Poslušajte.
Moj fant je izgubljen v gozdu, vi pa tratite čas.
Ti pojdi z g. Littlom, ta skupina pa za mano.
Razkropili se bomo in preiskali čim večje območje.
Všeč mi je, kadar ukazuje. Gremo.
Previdno, zver zunaj spi.
Kaže, da je odšla. - Končno sem se je znebil.
Noro.
Sploh veš, kaj je nameravala z mojim kožuhom?
Prijavil jo bom društvu proti mučenju živali.
V dir!
Ne bi rekla.
Tu te potrebujem.
Moj brlog prav poživi.
Pustite ga, sicer vam posvetim!
Se že tresem. - Opozoril sem vas.
JODIRANA SOL
Zavojček je pa res od sile.
Odriv je bil prvovrsten, doskok pa ni bil prida.
Splošna ocena: 9,5.
Pojdiva od tod. - Ne bom se obiral.
Stu.
Stuart si ni izmišljal.
Morda pa sploh ni zarenčala žival.
Čisto mogoče je, da se je utrgal kak plaz.
Je tole podobno plazu?
Po njem je. - Ubogi Stuart.
Ubožec. - Tako pogumen je bil.
Moj prvi prijatelj si bil, jaz pa sem se ti izneveril.
Mar Smradko res misli še na koga drugega?
Ja, Stuart je imel prav. Že zdavnaj
bi se moral zveri postaviti po robu.
Potem se to morda sploh ne bi zgodilo.
Vem, da sem si od vseh sposojal in vas žical.
Zajec, nisem vedel, da ne moreš videti brez korenja.
In bober, žal mi je za neslane šale.
A združeni imamo morda možnost.
Kar mene zadeva, sem sit življenja v strahu pred zverjo.
Čas je, da stopimo skupaj in kaj storimo.
Kdo je za?
Zveni v redu, ampak... - Malce preveč tvegano je.
Stuart je rekel, da je treba za prijatelje
včasih tudi tvegati.
Rešil bom prijatelja.
Z vami ali brez vas.
Ne hodi. Sam zveri
ne boš kos.
Zver naju bo ujela.
Snežko, načrt imam.
A brez tebe ne bom zmogel.
Ne vem, koliko moči mi je še ostalo.
Ti srce še bije? - Komaj.
Dobro. Zbrati morava korenine, liste in veje.
Bova urejala okolico?
Oprosti, a tvoj načrt ne vliva upanja.
Predava se. Zmagala si.
Dajta no, še malce se lovimo.
Na moč se zabavam. - Upehana sva.
Res je. Za tole nimam kondicije.
Past? - O, ne!
Bistro.
A ne dovolj.
Gospa, ne silite me h grobosti...
Odločam se, ali naj te pojem na mah
ali pa naj te še malce premetavam.
Saj veš, da se mačke rade igramo s plenom.
Hej, zver!
Nehaj!
Prišel si! - Tako je, mali mož.
Zver, če ju hočeš požreti,
boš imela najprej opravka z mano.
Oslarija. Tako majhen si.
Le kako mi boš preprečil? - Pomoč ima.
Jaz sem z njim. - Jaz tudi.
Jaz tudi. - Zdaj pa nisi več tako strašna, kaj?
Dobila boš svoje. - Pridite, gremo.
Kaj je narobe, muca? Se bojiš dihurčka?
Saj si ne upaš.
To povej zadnjici.
Smradko.
Veverica, hitro. Bober, teci!
Muc, muc, muc. - Prho potrebuješ.
Hej, smrdljivka! Jaz te voham, vohaš ti mene?
Hej, zver! Tukaj sem.
Poglejte Stuarta!
Nič ne bo z opremljanjem brloga!
Uspelo ti je!
Kje je Stuart? - Pravkar je bil še tu.
Videl sem ga. Le kje je?
Živjo.
Ti pomagam?
Stuart. - Stuart.
Stuart. - Tule je!
Stuart!
Stuart! Mega!
Stuart, ljubček; takoj stran od zveri.
Mami, saj je povsem nemočna.
In to za vselej. Zahvaljujoč Stuartu.
Popotnik 1 živalskemu vrtu. Smrdljivca imamo.
Milo in vodo potrebuje.
Zaudarja kot sam vrag.
Čestitam, sin. Zaslužil si si zlato rutico.
Ponosen sem, da sem tvoj poveljnik.
Hvala.
Dober si bil.
Bom prihodnje poletje lahko jaz tvoj partner?
Rad bi se opravičil, ker sem dvomil vanj.
Res je nekaj posebnega. - Najin fant pač.
Ne. Najin mali mož. - Oh, mami.
Monti, si ti? - Ja, prav jaz.
Mislil sem, da te je zver pokončala. Kje si bil?
V hribih.
Tako je bilo, kot si rekel.
Kaj pa čvekaš? - Gorsko termalno letovišče.
Mega! Masaža, hrana, razvajanje. Božansko!
Zakaj pa si odšel? - Zapirajo, ker je konec sezone.
Zdaj pa se moram skriti. Upam, da se bom stlačil noter.
Pogrešala te bom, George.
Saj me ne boš pozabil? - Nikakor.
Izvoli.
Če boš potrebovala pomoč, poznam vse bližnjice.
Na to številko me pokliči. Ali pa pošlji sporočilo.
To pa so moji elektronski naslov, spletna stran,
uporabniško ime in geslo.
Hvala.
Jaz pa imam zate le eno reč.
Ljubko.
Zdaj torej odhajaš, kaj?
Hotel sem se ti zahvaliti za vse.
Poletje je bilo boljše, kot sem pričakoval.
Smradko, prideš zvečer? Brez tebe ne moremo začeti.
Kaže, da si si pridobil kar nekaj prijateljev.
Ja, prav smešno.
Vselej sem menil, da me ne marajo, ker sem dihur.
Izkazalo pa se je, da zato, ker sem bil bedak.
Zahvaljujoč tebi pa sem se spremenil.
Me veseli, da sem pomagal.
Stuart, čas je. - Pridi, ljubček.
Že grem. Samo še hipec.
Pazi nase.
Ja.
Ti tudi.
Stuart!
Pogrešal te bom, bratec.
Tudi jaz tebe.
Torej bi mi bil rad podoben?
Naporna pot te čaka.
Če mi hočeš biti podoben, je jasno eno. ;
držati se me boš moral kot klop.
Diplomiral sem iz gozdoslovja.
Če nočeš postati večerja, sledi vsak moj korak.
Drži se me, pa bo vse v redu.
Poslušaj Smradka. Ni ga, ki bi vedel več od njega.
Dihur s stilom je.
Tak pač sem.
Samo poštenje ga je. - Tudi drznost ni od muh.
Kajti Smradko je...
Smradko je prvovrsten. - Včasih me napenja, a nič ne de.
Kajti Smradko je...
Zatisni si nos.
Govorim pač o Smradku.
Če hočeš biti mož, visoko dvigni glavo
in podaljšaj svoj korak.
Biti moraš hladnokrven.
Če pa slišiš renčanje, se brž skrij.
Poznam kraje, kjer mrgoli črvičkov.
Poslušaj me.
Imaš rad mrčes? Jaz ga obožujem.
Še posebej črvičke.
Poslušaj Smradka, on je vseveden.
Dihur s stilom je.
Tak pač sem.
Samo poštenje ga je. - Tudi drznost ni od muh.
Kajti Smradko je...
Prvovrsten. - Včasih me napenja, a nič ne de.
Smradko je...
Imeti stil je moja dolžnost.
Dajmo, Stuart, ne obiraj se.
Zgleduj se po meni.
Opazuj me.
Pazi na rep in me opazuj.
Smradko.
Bistven je stil.
Grem lahko na most?
Ne bodi neroda, Stuart.
Poslušaj Smradka, on je vseved.
Nikar ne misli,
da veš karkoli več od Smradka.
Zato raje poslušaj Smradka.
Nihče ne ve tistega, kar ve on.
Dihur s stilom je. Zaudarjajoči dihur.
Dišim kot pravi dedec.
Smradko!
Najlepša hvala.
Če te boli glava, ker zmaguje nekdo drug, ;
če po naključju izgubiš v igri,
moraš vsakič sprejeti drobno odločitev.
Življenje je kot jedrska fuzija.
Zdaj je čas, da se ustaviš in se razgledaš naokrog.
Trdno stoj na tleh.
Dvigni pogled, zaviraj.
Prehitro se giblješ.
Upočasni, čemu hitenje?
Vzemi si čas, sprosti se.
Ne oziraj se in pozabi na jutri.
Šteje samo danes.
Nikoli ne veš, če si na pravi poti.
Čas je sposojen.
Kjerkoli si,
je prav.
Podnaslovljeno: SDI Media Group
Ripped by: SkyFury